חיי אמי
![](https://www.ravdori.co.il/wp-content/uploads/2016/09/176253254057d51699b71934.31472919.jpg)
![](https://www.ravdori.co.il/wp-content/uploads/2016/09/146324568457d5169a93b100.39567853.jpg)
תחילת המלחמה- יולי 1944
עם שלטון שהתחלף לפרו נאצי החלה רדפת היהודים בהונגריה והשמדתם.
אני ומשפחתי שרדנו את התקופה הזו עד סיום המלחמה, לאחר סיום המלחמה עלה השלטון הקומוניסטי בכל מזרח אירופה ובגלל תנאי החיים הקשים והמחסור אמי, ללא אבי, החליטה לעלות איתי ועם אחותי ארצה. העלייה ארצה- 1951, מהונגריה טסנו לאיטליה ומאיטליה באנייה לחיפה ומשם לשער העלייה.
משער עלייה אמי הופנתה לקטמון בירושלים במגורים שמורכבים מברזנט (בד עבה) ואני ואחותי נשלחנו למאה שערים לחינוך חרדי, לאחר תקופה מסוימת באחד הלילות המבנה נדלק וכל רכושה של אמי נשרף כולל שטרות כסף שהיו מוחבאים בין החפצים ומחוסר ברירה אמי לקחה הלוואות וקנתה חדר קטן בירושלים באזור שמול חומות העיר העתיקה שממנו היו זורקים אבנים חיילי הלגיון הירדני.
אמי החלה לעבוד במקצוע של ייצור נעליים בירושלים, לאחר תקופה מסוימת, המפעל שבו היא עבדה רכש קרקע ובנה מפעל חדש בכפר סבא, ואמי עברה לגור בכפר סבא לצורך עבודתה במפעל.
לאחר כשנתיים המפעל פשט רגל והמפעל נסגר, ואז אמי עברה לגור ולעבוד בגבעתיים.
לאחר שנתיים אמי החליטה להתחתן עם אדם בגילה ועברו לגור בבני ברק ואמי פתחה למכירת נעליים ברחוב עקיבא ובעלה תיקן נעליים בקומה העליונה עד ליום מסוים שבו הוא נפטר.
לאחר שהוא נפטר התחתנה עם אדם נוסף מרחובות ושמו היה שטאובר וחיה עוד כמה שנים יחד אתו, לאחר כמה שנים אמי חלתה במחלה קשה והוא גירש אותה, והיא חייה עוד כתקופה מסוימת במוסדות סיעוד עד מותה ב1997.
מילון
ברזנטיריעת בד עבה שממנה מכינים אוהלים.
ציטוטים
”אני ומשפחתי שרדנו את התקופה הזו עד סיום המלחמה“![הקשר הרב דורי](https://www.ravdori.co.il/wp-content/themes/ravdori/images/general/logo-mail.jpg)