זיכרונות מקיבוץ תל יוסף
![](https://www.ravdori.co.il/wp-content/uploads/2016/09/81338967957e304156c9df4.09267930.jpg)
![](https://www.ravdori.co.il/wp-content/uploads/2016/09/123016932357e304161b7011.17805537.jpg)
בית ומשפחה חגים ומועדים קיבוץ
שמי גדי רוזנפלד.
נולדתי בקיבוץ תל יוסף בשנת 1938.
חיינו בחינוך משותף
חיינו בחינוך משותף וגרנו בבתי ילדים ובילינו שם
כמעט כל היום. הייתה לנו מטפלת וגננת. בבית הילדים שחקנו, ישנו ואכלנו את הארוחות.
להורים (גדלתי רק עם אמי) הלכנו בשעות אחר הצהרים ובלילה חזרנו לישון בבית הילדים.
משחקים וצעצועים
כמעט שלא קנו לנו, רוב הצעצועים היו מאולתרים או שנבנו על ידי ההורים.אני זוכר את
החיים בבית הילדים כזיכרון טוב וחיים רגועים ושקטים,עם הרבה חוויות
טובות. בכיתה א' ו-ב'
למדנו בכיתות בקיבוץ. בכיתות ג'-יב' למדנו ב- "בית ספר המשותף" בקיבוץ תל
יוסף וקיבוץ עין חרוד. החל מכיתה ה' עבדנו אחר הצהריים בענפי המשק השונים (כרם,
נוי, קטיף, מסיק זיתים, פיזור רעל "צליו" נגד עכברים בשדות החיטה) כשעה
וחצי כל יום. בתיכון עבדנו שעתיים כל יום, בנוסף ללימודים. אני עבדתי רוב הזמן
בענף הנוי.
זכרונות
מהמשפחה ותקופת הילדות
אני הבן הצעיר במשפחתי,
הייתה לי אחות, נורית, שנפטרה ממחלה לפני שנולדתי, ואח יותר מבוגר ממני ב-11 שנים,
בן עמי. אחי בבגרותו היה פעיל בהדרכה בתנועת ”הנוער העובד", ובפעולות מחאה
והגנה כך שרוב הזמן הוא היה מחוץ לבית ולהרגשתי גדלתי כבן יחיד.
אבי נפטר כשהייתי
בן שנתיים ומובן שלא הכרתי אותו. אמי, שולמית רוזנפלד ילידת הארץ, בת ראש פינה,
דור שני. היא למדה בראש פינה ביסודי ולאחר מכן למדה בסמינר לווינסקי למורות
ולגננות בנווה צדק. התעודה המקורית נמצאת אצלי והמורים שחתימתם נמצאת בתעודה הם:
לווין קיפניס ואורלנד (האב).
אני זוכר את השבת
השחורה כשבת שבה הצנחנים הבריטים ערכו פשיטה על הקיבוץ (וגם בכל הארץ). הם חיפשו
סליקים, נשק ואנשי פ"למח והגנה, בקיבוץ היה עוצר ואני זוכר שראינו שריונית
בריטית מסתובבת בחצר המשק. רוב הצעירים וחברי המשק נלקחו למעצר בעתלית, גם אחי
נלקח למעצר, שם הוא עשה כלי שחמט מעיסת לחם, שלש אותם כמו מפלסטינה וזה מוצג
במוזיאון: "בית שטורמן" בעין חרוד.
אני זוכר שנסעתי
עם אימי ועוד חבר משק לבקר חבר טוב של אחי, מיכאל בן דור, שהיה עצור "בקישלה"
בירושלים. הוא נעצר כפלמ"חניק שנשא נשק. אני זוכר ערבי
שירה שנערכו בחדר של קרובת משפחה, יהודית רוזנפלד. אמי ניגנה על מנדולינה, יהודית ניגנה
על גיטרה, איציק ארנון ניגן על מפוחית יד ואחי ניגן על מפוחית פה. ויש שירים שאני
זוכר עד היום מאז שאני ממש מתרגש לשמוע אותם. שיר אחד זה שיר "התרגעות"
ושיר נוסף זה "שלכת" שכתבו יעקוב אורלנד וזעירא.
אני זוכר שהמורה שלי בכיתה א' זכרה שאהבתי לצייר (ציירתי בעיקר מכונות ומכוניות).
כאשר המורה הייתה באגליה היא קיבלה מתלמיד גלויה מצוירת של נוף עם צייר ואז נזכרה
בי ושלחה לי את הגלויה, הכתובת שהופיעה על הגלויה הייתה פלשתינה. בכיתה ז' נשלחתי
ללמוד קורס ציור וגראפיקה ועד כיתה י'ב עזרתי בקישוט חדר
האוכל של הילדים והמבוגרים בחגים.
שנות הבגרות
זכורות לי כשנים עמוסות ונעימות הייתי פעיל בתנועת נוער כחניך ומדריך. הייתי חניך
בכלוב התעופה שם בנינו טיסנים ואחר כך בגדנע אוויר, השתתפתי בקורס דאייה וטסתי
בפייפר. בשעות הפנאי גלפתי ופסלתי בעץ פסלונים קטנים ובעיקר דמויות אנשים.אחרי התיכון
התגייסתי לגולני גדוד 51 .
![תמונה 1](https://www.ravdori.co.il/wp-content/uploads/2016/09/156369491957e30412a32209.38373237.jpg)
הפסל ודיוקנו – סבא גדי עם פסל שגילף בפורים
אחרי הצבא עבדתי במפעל למכונות חקלאיות ולמדתי בערב
בטכניון קורס הנדסאי מכונות. בשנת 1968
התחתנתי עם מזל ועברתי לאשדוד נולדו לנו 4 ילדים, נורית ,נעה ,יעל ויואב.עבדתי במפעל
"אקרילן" ( סיבים כימיים ישראלים) במחלקת הנדסה, 20 שנה. לאחר סגירת
המפעל עבדתי כשלוש שנים בתחנת הכח "רוטנברג" באשקלון.עברתי התקפי לב
קשים ויצאתי ממעגל העבודה. בשנת 1996 התנדבתי
כמדריך לנגרות ואומנות במועדון שיקומי של נכי צה"ל, הדרכתי במועדון 12 שנה, בתחילה
בהתנדבות ובהמשך במשרה חלקית. בשנת 2000 בנינו
בגדרה בית עם חצר ועברנו לגור בה.
החגים בקיבוץ
בקיבוץ חייתי עד גיל 30. החגים שנחגגו בקיבוץ השאירו בי רושם חזק עד היום. החגים
נחגגו על רקע מסורתי והודגשו המצוות המתייחסות לעבודת השדה והחקלאות.
ל"ג בעומר- היינו יוצאים על כל חברת הילדים לחורשות שבנחל חרוד. היינו
משתכשכים במים, משחקים בחץ וקשת, מדליקים מדורות ומשחקי חברה אחרים.
חג השבועות
חג הביכורים נחגג בצורה מאוד מיוחדת, כל ענפי המשק היצרנים והצרכנים הכינו תצוגה
מרשימה של תוצרתם ובטקס במוצאי החג כל חברי הקיבוץ והילדים התרכזו בדשא הגדול
בקיבוץ. הענפים הביאו ביכוריהם בצעדה מול קהל סביב הדשא והציבו אותם על במה מוגבהת.
גם האמהות שילדו באותה שנה הביאו את התינוקות לבמה, הטקס לווה במנגינה וריקודים של בנות הקיבוץ. לאחר הטקס
נערף פיקניק המוני על הדשא. חג הפסח- החג החל
בטקס קציר העומר.
![תמונה 2](https://www.ravdori.co.il/wp-content/uploads/2016/09/121417661457e30413752d81.62028250.jpg)
הביכורים של מפעלי מתכת תל יוסף
כל הקיבוץ ירד לחלקת שדה החיטה, הטקס כלל שירה וריקודים של בנות
הקיבוץ ולווה בנגינת התזמורת של הקיבוץ. החלק שהרשים אותי מאוד היה קציר העומר, כ-
12 חברים עם חרמשים קצרו ביחד בקצב עם נגינת התזמורת. קול הקצירה שנשמע
כמו שריקה שמרגש אותי לשמוע אותה עד היום, אחרי הקוצרים הלכו מאלמות שלבשו לבן
ובידן קלשונים ואספו את התבואה.
![תמונה 3](https://www.ravdori.co.il/wp-content/uploads/2016/09/57153458757e304145ed124.26359187.jpg)
חג הפסח
סדר הפסח נערך באולם הגדול שבו התאספו כל
החברים המשפחות ואורחים, הסדר נערך לפי הגדה שנערכה בקיבוץ לפי המסורת וערכי
הקיבוץ עם התייחסות לחג-החופש ועונת האביב. הסדר לווה בנגינת כלי
תזמורת ושירת המקהלה (גם אני שרתי במקהלה). לאחר הסדר וארוחת החג נערכה אגדה
היתולית שבו סיפרו חברי המשק בהומור על הווי הקיבוץ בסגנון "אחד מי
יודע" ו-"חד גדיא".
חג הסוכות
על הדשא הגדול בקיבוץ נבנתה סוכה ענקית: כל הקירות כוסו בענפי דקל. הגג
כוסה בענפי כפות תמרים. כילדים עזרנו בבניית הסוכה וניקוי ענפי הדקלים. כמובן שגם
נדקרנו לא מעט. בסוכה התקיימה מסיבה וארוחת חג בעיקר לחברת הילדים. בימי חג הסוכות חגגנו גם
את "חג המים" שהוא שמחת בית השואבה. הטקס נערך בבריכת השחייה של הקיבוץ
בלילה, המופע המרכזי היה שחייה צורנית בכמה קבוצות עם פנסי מצח, בשחייה השתתפנו
בעיקר הילדים ולפעמים היה קר.
העשרה
השבת השחורה: "השבת השחורה – כינוי שניתן ליום שבת, 29 ביוני 1946, שבו ערך השלטון הבריטי בארץ ישראל סדרה של פעולות כנגד היישוב היהודי, שבמסגרתן הוטל עוצר על ערים (תל אביב, ירושלים, חיפה, רמת גן, נתניה ועוד) קיבוצים ומושבים, נערכו חיפושים מבית לבית, ורבים ממנהיגי היישוב נעצרו. המבצע, שכונה על ידי הבריטים "אגאתה" (Operation Agatha), היה גרסה מצומצמת של "מבצע ברודסייד", אותו תכננו הבריטים זמן מה לפני כן במטרה לשבור את כוחו של הפלמ"ח, להשאיר את ההגנה ללא הנהגה, ולמצוא מסמכים שיוכיחו את פעולותיה הלא חוקיות של הסוכנות". ויקיפדיה
תשע"ו
מילון
השבת השחורההשבת השחורה - כינוי שניתן ליום שבת, 29 ביוני 1946, שבו ערך השלטון הבריטי בארץ ישראל סדרה של פעולות כנגד היישוב היהודי, שבמסגרתן הוטל עוצר על ערים (תל אביב, ירושלים, חיפה, רמת גן, נתניה ועוד) קיבוצים ומושבים, נערכו חיפושים מבית לבית, ורבים ממנהיגי היישוב נעצרו. המבצע, שכונה על ידי הבריטים "אגאתה" (Operation Agatha), היה גרסה מצומצמת של "מבצע ברודסייד", אותו תכננו הבריטים זמן מה לפני כן במטרה לשבור את כוחו של הפלמ"ח, להשאיר את ההגנה ללא הנהגה, ולמצוא מסמכים שיוכיחו את פעולותיה הלא חוקיות של הסוכנות.
ציטוטים
”ירשתי מאמי להיות אופטימי סובלני ולהמשיך תמיד קדימה“![הקשר הרב דורי](https://www.ravdori.co.il/wp-content/themes/ravdori/images/general/logo-mail.jpg)