קליטה רצופת קשיים בארץ ישראל
![](https://www.ravdori.co.il/wp-content/uploads/2016/09/191052984057d51b141d09b1.04765266.jpg)
![](https://www.ravdori.co.il/wp-content/uploads/2016/09/113414085857d51b14b4b6c0.55362197.jpg)
עליתי לארץ ישראל בשנת 1956 עם שני אחיי, באותה תקופה שעלינו לארץ, עובדי הסוכנות דאגו שבכל משפחה יהיה מבוגר שיכול לדאוג לה לפרנסה, לכן את משפחתנו פיצלו לשניים, את אחי הקטן ואותי צרפו לאחי הגדול שהייתה לו אישה וילדה ושאר המשפחה שלי נשארה במרוקו . להורים שלי הבטיחו שזה יהיה לזמן מועט ושגם אותם יעלו בהקדם, אך הדבר לא התאפשר מיד כי השלטונות שנתנו את האישורים המתאימים לא אפשרו יותר ליהודים לעלות ארצה . כשהגענו לארץ הובילו אותנו למושב רוויה הנמצא ליד בית שאן .
באותה תקופה היה קיץ והיה חם מאוד, שיכנו אותנו בבית קטן, קרקעי ומרוחק . זכור לי שבשבת לא הספקנו להיערך לשתייה חמה והמים בברזים היו כל כך חמים וכך הצלחנו להכין תה מהמים של הברז. הזוחלים ובעלי החיים לא פסחו על ביתנו ובאחד הלילות חשתי שעקרב מתקרב אלינו אני צעקתי "היזהרו עקרב בבית !"אך אף אחד לא האמין לי ורצו שרק נישן , באמצע הלילה אחי הגדול צעק צעקה גדולה והתברר שאכן העקרבשראיתי עקץ אותו, חבל שלא שמעו לי…
נתקלנו בארץ בקשיים נוספים היינו מרוחקים מהעיר וכדי לקנות מצרכים היה עלינו ללכת ברגל מרחק של 10 ק"מ, לרוב הלכנו ברגל ולעתים גם נסענו על סוס ועגלה.
בכל השנה הראשונה שלנו בארץ הגעגועים להורים היו קשים מאוד, הם ניסו בכל הדרכים לעלות לארץ, למרות שלא הייתה אפשרות הם שלמו שוחד לשלטונות שיאפשרו להם לעלות לארץ. הדרך לארץ הייתה מסורבלת אך הם לא ויתרו והצליחו לבסוף לעלות דרך צרפת, לאחר כשנה הם הגיעו לארץ, שמחנו מאוד לפגוש שוב את ההורים ושלחו את כולנו לגור בבית שאן.
הקשיים לא נגמרו אך אנחנו היינו מאושרים להיות שוב עם ההורים, ואתם היה לנו קל יותר להתמודד עם כל קשיי הקליטה בארץ.
מילון
סוכנותארגון יהודי כלל עולמי שמרכזו בישראל, הפועל מכספי תרומות ובשותפות עם תורמים מרחבי העולם ומישראל .
ציטוטים
”עזבנו את מרוקו גם ללא ההורים, מתוך אהבה וכמיהה לארץ ישראל“![הקשר הרב דורי](https://www.ravdori.co.il/wp-content/themes/ravdori/images/general/logo-mail.jpg)