סיפור אהבה ממזגת גלויות
התלאות והאיחוד של האוהבים בארץ
השנה שנת 1938 נערה נאה טיפסה במעלה המדרגות לבניין הגבוה ששייך למשפחתה לפתע, משהגיעה לקומת
המשרדים נפתחה דלת ועלם זהוב שער ועיני תכלת פתח לה את הדלת לרווחה. ליבה של פני הלם בחוזקה ובו ברגע ידעה שזהו בחיר ליבה.
משפחתה של פני
לא ראתה בעין יפה את הקשר עם האשכנזי שהתאהב בספרדייה הנאה, נצר למשפחת אנוסי ספרד
ממשפחת הלויים. למרות זאת, נישואיהם של
השניים היו מידיים. הנער זהוב הבלורית הנרי נפל שבי בקסמה ובשפתותיה האדמדמות של פני. נישואיהם
היו בחורף 1938, כשלראשה הינומת תחרה שהיא
רקמה במו ידיה ובידיה צרור נרקיסים
צהבהבים כשערו של הנרי. החתונה נערכה בקרב
המשפחה בבית דודה בעיר אנקרה.
מקץ שנה נולדו להם תאומים יפי תואר, האחד יצג את המשפחה הפולנית מפולין בזכות עניו התכולות ושערו
הזהוב ואילו השני, שחור בלורית וצווחן יצג את העידה הספרדית שהגיע מטולדו אנוסי
ספרד.
משמלאו לשניים
שנה וחודשיים החליט אהרון שהוא חייב לעלות
לפלשתינה ששם מקומו ולא בארץ זרה. בשנת 1942 משתמו
כל ההלכים הבטיח שליח הסוכנות שבפלשתינה החיים וורודים ולא חסר מאומה. שכנוע השליח
נשא פרי והם שמו פעמיהם לפלשתינה תמימותם עלתה להם במחיר שלא שיערו . הרכבת בה נסעו
עברה דרך סוריה והגיעה לראש הנקרה. כיון שלאהרון
אזרחות פולנית מיד נלקח לצבא הבריטי. פני נשארה בדד על הרציף עם שני בניה. שליח הסוכנות שלח אותה למעברה ליד חיפה. שם לא שמעה מאום על
קורות בעלה.
האנגלים ששלטו בארץ שלחו את הנרי להילחם במצרים ומשם לאיטליה. פני שהייתה
חסרת שפה, ללא עבודה או מכרים בארץ הסתייעה במעט הלירות שקיבלה מהנציב הבריטי כל
חודש. שהיו כקצבה חודשית עבור שירותו של אבי כחייל. משחשה שאינה יכולה לכלכל עוד את ילדיה, אזרה עוז
וההינה לגשת לנציב הבריטי למרות שידעה שסכנה מרחפת על ראשה.
פני נכנסה למחנה הבריטי
ובקשה לשוחח עם הנציב למרבה הפלא הסכימו להכניסה. פני שטחה בפניו את מצבה והסבירה
לו שבעלה הוא יהודי ואין לו כל עניין לשרת עם האנגלים. הנציב הסכים להעלות לה את
התשלום החודשי בעוד 5 לירות, אולם סרב לשחרר את אהרון מהשירות. כל אנשי
המעברה הריעו לאומץ ליבה של פני, אולם פני החליטה שאין לה די בכך, אהרון חייב להשתחרר.
לימים הגיע מכתב מוצפן מהנרי, אהרון המבשר לה שהצליח לברוח מהצבא הבריטי והוא מסתתר בפרדסי תל אביב. פני עזבה את
המעברה באישון ליל עם ילדיה. היא שילמה כסף לערבי שייקח אותה בעגלתו לתל אביב.
שמחת הפגישה
ואיחוד המשפחה היו מרגשים עד מאוד. השאר, כתוב על דברי הימים למשפחת הירש
המפוארת, שהכתה שורשים ובנתה יחד עם כל העולים מדינה לתפארת.
מילון
כלניותזהו הכינוי לאנגלים שחבשו כומתות אדומות וכיבדו את אחותי בסוכריות כיון שנראתה בעצמה כאנגליה בעלת שער זהוב ועיני תכלת.
ציטוטים
”"אין השבע מאמין לרעב"“![הקשר הרב דורי](https://www.ravdori.co.il/wp-content/themes/ravdori/images/general/logo-mail.jpg)