לזכרו של אבי
![](https://www.ravdori.co.il/wp-content/uploads/2016/09/148177160857da8f18a4dda4.16892681.jpg)
![](https://www.ravdori.co.il/wp-content/uploads/2016/09/203387790857da8f19465b24.37045752.jpg)
זיכרון! רכושו האמיתי של האדם הוא זיכרונו. בשום דבר אחר אינו כה עשיר או כה עני
אדם ללא זיכרון כמו
עץ בלי שורשים או ענף שבור.
אני- סבטלנה, חיה
בישראל עם בעלי ובני, קרוב לעשרים שנה. נכדיי אדי ומאיה נולדו בישראל. אני חושבת
שאנו יכולים להתקדם ולהתפתח בזכות הזיכרון ולכן אנו מנסים לשמור אותו בלבנו ומתוך
כך, אנו אסירי-תודה לאבותינו. אבותינו שנלחמו בנאצים למענינו, למען העתיד שלנו כדי
שתהיה לנו מדינה, כדי שמעולם לא נחזור לטרגדיה של העם היהודי- השואה.
על מנת שנזכור, אני רוצה לספר לנכדיי על אבא שלי, על סבא רבא שלהם.
אבא שלי, מצ'טנר
מיכאל בן איסק נולד בשנת 1912 בכפר קטן באוקראינה. הוא נולד למשפחה מאוד ענייה, אביו
מת צעיר ולכן אמו גידלה וחינכה אותו לבדה.
אבי חלם כבר בילדותו לשרת בצבא. בזכות
הצלחתו הרבה בלימודים וציוניו הגבוהים הוא התקבל לבית-ספר צבאי. לאחר סיום
הלימודים הוא התקבל לצבא. בתחילת מלחמת העולם
השנייה אבי ביקש להיות ביחידות קרב. מהיום הראשון ועד היום האחרון של מלחמת העולם השנייה
הוא נלחם ביחידות קרב של התותחנים והיה מפקד. גדוד התותחנים בפיקודו של אבי השתתף
בקרבות רבים למען שחרור ערים רבות ברוסיה ובאירופה. הם היו בין הראשונים שירו
לבניין הרייכסטאג בברלין ונכנסו לבירת גרמניה, ברלין.
אבי סיים את המלחמה
בדרגה רב סרן. אומץ ליבו, גבורתו ומקצועיותו הצבאית זכו להערכה על ידי מפקדים
עליונים ועל יד המדינה, והוענקו לו 17 עיטורי מדינה ומדליות.
![תמונה 1](https://www.ravdori.co.il/wp-content/uploads/2016/09/147282417057da8f1679bc38.73818589.jpg)
![תמונה 2](https://www.ravdori.co.il/wp-content/uploads/2016/09/176520009357da8f1732fc51.07176775.jpg)
תהלוכות וחגיגות הוקדשו
ליום ניצחון על גרמניה הנאצית, אך אבי מעולם לא ענד את המדליות שקיבל, מאחר והיה
אדם צנוע מאוד, למעט פעם אחת ויחידה, שבה היה מוכן לענוד את עיטוריו, רק לאחר
שכנועים מרובים מצדי ומצד אחותי. זה היה בחגיגות לכבוד 30 שנה לניצחון במלחת עולם
השנייה.
כאשר יצאנו מבתינו והלכנו ברחובות העיר, הוא נעצר כל זמן קצר, ליד אנשים
ובמיוחד על יד בני הנוער ובכל פעם שאלו אותו לכבוד מה הוא קיבל את המדליות
והעיטורים? ומכיוון שהיה נבוך מאוד, תמיד היה עונה שזה לא רק כישרונו האישי אלא של
כל גדוד התותחנים.
אני ואחותי היינו תמיד גאות מאוד באבינו ובאותו היום היינו גאות
במיוחד. לצערי, זה היה "יום הניצחון" האחרון שהוא חגג, בשנת 1975 אבי נפטר.
אני גאה מאוד באבא שלי, אני אוהבת אותו וזוכרת אותו, ורוצה שנכדיי יידעו על סבא רבא שלהם
ויזכרו אותו ויהיו גאים בו. אני רוצה מאוד שהם יוכלו להעביר את סיפורו לילדיהם
ונכדיהם. זיכרון הוא באמת רכוש ועושר אמיתי אותו אני רוצה
להעביר לילדי ונכדיי.
![תמונה 3](https://www.ravdori.co.il/wp-content/uploads/2016/09/20719341157da8f17e35eb0.76980416.jpg)
מילון
יום הניצחוןבמדינות שונות יום הניצחון הוא כינוי ליום בו הושג ניצחון צבאי או אסטרטגי משמעותי שהכריע או סיים מלחמה בעלת חשיבות במהלך ההיסטוריה של אותן מדינות. (ויקיפדיה)
ציטוטים
”זיכרון! רכושו האמיתי של האדם הוא זיכרונו “![הקשר הרב דורי](https://www.ravdori.co.il/wp-content/themes/ravdori/images/general/logo-mail.jpg)