העליה ארצה
![](https://www.ravdori.co.il/wp-content/uploads/2016/09/172798570657da8feccec8b5.29368666.gif)
![](https://www.ravdori.co.il/wp-content/uploads/2016/09/137858409257da8fed8b2227.27661613.gif)
החיים בצריף, למרות המבנה שלו, היו משופרים לאין שיעור לעומת החיים באוהל. אבי ואני השתדלנו להיטיב ככל האפשר את תנאי המחייה, בנינו גדר סביב הצריף, עדרנו בחצר ושתלנו ירקות מאכל ופרחים ובנינו מרפסת קרקע עם כיסוי גג. לריצוף המרפסת והשבילים צעדנו כארבעה קילומטר למפעל לעיבוד שיש ואספנו בשקים שברי שיש אותם הבאנו לצריף בעזרת עגלת ילדים ישנה שמצאנו זרוקה בדרך. לאחר יישור השטח סידרנו את השברים כמו פסיפס ויצקנו מלט ביניהם.
באותה תקופה (1950-1954), לאחר מלחמת העצמאות, שרר בארץ מצב כלכלי קשה- חלק מהתשתיות נפגעו במלחמה, העובדים היו מגויסים ובנוסף, הייתה עלייה גדולה לארץ של יהודי התפוצות – כך שהורגש מחסור קשה בארץ. כדי לסייע חלקית, מונה דב יוסף לשר הקיצוב והאספקה, כדי לרכז מאמצים ולדאוג למזון לכל האוכלוסייה. השר יוסף הכריז על תכנית צנע כללית בה הקציבו פריטי מזון בסיסיים לכל משפחה. מוצרי המזון חולקו לתושבים כנגד תלושים שהתקבלו על פי מספר הנפשות (למשל הקצבה של 100 גרם בשר לנפש לשבוע, 3 ביצים לנפש לשבוע). היו מעט מקומות עבודה שכולם נלחמו עליהם והשכר היה זעום ביותר. אבי עבד כפועל בחברת צמיגים, ואמי עבדה במפעל ביסקוויטים. אחותי, שהייתה מבוגרת ממני ב-9 שנים יצאה לעבודה לסייע בפרנסת המשפחה כבר מגיל 16. בבקרים היא עבדה במשרות פקידותיות פשוטות בחברות שונות ובערבים היא למדה בתיכון ערב על מנת להשלים את לימודיה ולעבור את בחינות הבגרות.
בתקופת מגורי במעברה למדתי בביה"ס המקומי החל מכיתה ב' אצל המחנכת יהודית. הלימודים התנהלו בצריף גדול יותר ללא חימום או מיזוג, בחורף ישבנו עם מעילים ובקיץ- בגופיות. הלימודים לא היו קלים משום ההבדלים הגדולים בין התרבויות של העולים מהארצות השונות. בדרך כלל היה חסר חומר לימודי- ספרים ומחברות והשתדלנו להצטמצם עד כמה שניתן וכתבנו על פתקים ופנקסים שכל אחד השתדל להביא מהבית.
אבי, שכאב יחד איתי את חוסר היכולת לקנות צעצועים הצליח לרכוש עבורי קשתית ומסוריות לעבודות דיקט. וכך למדתי להכין עבודות מדויקות. ההתרגשות הגדולה ביותר שלי הייתה, כאשר קיבלתי מהוריי מתנה שלא יכולתי אף לקוות לה – חלילית ללימודי הזמרה בביה"ס.
בהיותי בכיתה ו', הצליחו הוריי, במאמצים רבים ובעזרת הלוואות מחברים ומבנקים – לשכור דירה קטנה ב"דמי מפתח" בדרום תל אביב. בדירה היה חדר אחד גדול ששימש כחדר שינה של הורי, חדר משפחה וחדר אוכל. חדרון נוסף שימש עבורי להכנת שיעורי בית ולשינה (מיטה מתקפלת לארון) ופינת מטבח. השירותים והמקלחת היו משותפים עם עוד שתי משפחות- במסדרון.
עברתי ללמוד בבי"ס "ביאליק" והכרתי חברים חדשים. לסבו של החבר שישב לידי היה מפעל לייצור פלסטיק. הוא ייצר משקפי שמש וסלי קניות. לאחר שעות הלימודים הייתי הולך למפעל ומרכיב משקפיים וסלים תמורת שכר זעום ביותר, אך הוא עזר לי בכל זאת במקום דמי כיס ואף יכולתי לרכוש דברים עבור הורי. בכיתות ז' ו-ח' למדתי במגמה טכנולוגית עם התמחות בעבודות מסגרות ועיבוד שבבי של מתכת. בדרך זו התקרבתי לכל תחום המתכת, שלימים הביא אותי ללימודי הנדסת מכונות בטכניון.
בהמשך, למדתי בתיכון עירוני עיוני במגמה מתמטית פיזיקלית, הייתי פעיל מאוד במועצת התלמידים בביה"ס, אחראי על שירותי התרבות. במקביל, הייתי חבר בגדנ"ע (ארגון שהוקם ע"י צה"ל לשיעורי חובה בבתי ספר תיכונים במקצועות שדאות וניווט לקראת הגיוס לצבא) במועדון קליעה למטרה, השתתפתי בתחרויות קליעה ארציות ברובה. כמו כן, השתתפתי בתנועת הנוער "הנוער העובד והלומד" ובתנועת "נוער לנוער", שחרטה על דגלה את ההתנדבות והעזרה לילדים ונוער במצוקה.
בהמשך, למדתי בטכניון במסגרת העתודה האקדמית, בפקולטה להנדסת מכונות ועם סיום הלימודים חזרתי לשרת בצבא בחיל החימוש. לאחר תום שירות החובה וקבע הצטרפתי ליחידות המילואים ומשם השתחררתי בדרגת סגן אלוף.
מילון
מסוריתמסור מיוחד לעבודות דיקט.
ציטוטים
”"החיים יפים כדאי לכם לחיות" “”"רק מי שעובד קשה משיג את מטרותיו בחיים"“
![הקשר הרב דורי](https://www.ravdori.co.il/wp-content/themes/ravdori/images/general/logo-mail.jpg)