גלגולה של תקופה
![](https://www.ravdori.co.il/wp-content/uploads/2022/04/IMG-20220422-WA0043.jpg)
![](https://www.ravdori.co.il/wp-content/uploads/2022/04/20220422_164330-1-1.jpg)
ראשית – אבקש להבהיר ולהדגיש – איני פוסל או שולל תקופה כלשהיא שתצוין בהמשך, אלא מעלה על הכתוב מגוון חוויות ואירועים שונים.
שמי לוי פרנקל, נולדתי באשקלון בשנת 1951 להורי רחל ויחזקאל.
אני זוכר שהחל מגיל שלוש גרנו בבית ערבי נטוש – בית העשוי מבוץ מעורב בקש, שהיה סמוך לבית העלמין המוסלמי, לא רחוק מהשוק העירוני של אשקלון כיום.
שם אני זוכר את השכנה הערבייה שהייתה מפנקת אותנו בפירות מגינתה, בייחוד ענבים מתוקים (לאחר מבצע סיני היא עברה לגור בעזה והקשר עימה נותק), את דלת הכניסה לבית שלא הייתה נסגרת היטב ובייחוד לא ננעלת כלל, את הלילה בו הוריי השאירוני לבד ישן במיטה וכשחזרו מצאו אותי ישן שנת ישרים כאשר כולי עטוף בנמלים שחדרו מהגג העשוי כאמור בוץ וקש.
תקופה זו נקראת תקופת ה"צנע", תקופה שהתאפיינה גם בהגבלת רכישת מוצרי מזון. בתקופה זו כל אזרח קיבל פנקס אישי ובו מצוינות נקודות שהוקצבו לו, ושלפיהן היה יכול לרכוש בחנות מכולת קבועה את מוצרי המזון הבסיסיים שהוקצבו לו. כך, למשל, הוקצבו לכל נפש 2 ביצים לשבוע או 5 גרם ביסקוויט ליום (שזה משקל ביסקוויט אחד). כמובן הייתה קצבה בכל המוצרים שאנחנו מכירים החל בקמח, סוכר עבור דרך חלב וגבינות וגמור בבשר. וזוכר אני היטב כיצד הורי ויתרו על חלק מהמזון שהוקצב להם (בעיקר ביצים ומוצרי חלב) ודאגו שאני, שהייתי בנם היחיד באותה תקופה, יאכל היטב ולא יסבול מחוסר משמעותי במזון כלשהו. תקופה זו נמשכה עד מבצע סיני, כשהייתי כבן חמש.
כאשר הייתי בן שמונה, הורי רכשו דירת מגורים בשכונת שיכון דרומי. בבית זה היו שני חדרי שינה כאשר באחר מהם ישנו הוריי ובשני אני עם שתי אחיותיי. בתקופה זו טלוויזיה (וכמובן מחשבים) לא הייתה בנמצא, טלפון ומכונית היו רק ליחידים (לרוב לרופאים בלבד או נכים קשה). זוכר אני היטב כיצד בחגים, כאשר הדודים מתל אביב ביקרו אותנו, דוד משה, שהיה נהג מונית, היה מפנק אותנו. היינו נוסעים כולנו במונית שלו (ארבעה מבוגרים וארבעה ילדים) לקיבוץ יד מרדכי. היינו מטיילים בקיבוץ ושוהים שוב ליד אנדרטת מרדכי אנילביץ'. היינו חוזרים עייפים אך מרוצים לאשקלון, תוך כדי שירה וצחוק. בשורה האחורית ישבנו עד חמישה אנשים.
את השעות לאחר הלימודים בימים בהם לא היו חוגים בילינו במשחקים מגוונים עם חברים, שחלקם אינם מוכרים כיום לנכדיי, כגון – שלשה מקלות, קליעה למטרה עם גלעיני משמש ("גוגואים"), מחבואים, כדורגל (לעיתים קרובות כדור העשוי משאריות בגד הקשורים יחד), גולות, משיכות חבל, טאקי (כפי שהדגמתי בכיתה) ועוד. אישית אהבתי לשחק כדורגל כשוער, גוגואים ומשיכת חבל. המשכנו לשחק עד הקריאות של הורינו לשוב הביתה. בימים גשומים בהם לא יצאנו לשחק, קראנו ספרים ובעיקר אנציקלופדיות – ספרים המקיפים את כל התחומים בחיים.
והיום, לצערי אין בנמצא שכנים ערביים שיפנקו אותנו בענבים עסיסיים, הדירות בהן אנו גרים עשויות מבניה איכותית כאשר דלתות הכניסה ננעלות לרוב במנעול פטנטי ולעתים אף מאובטחות ע"י חברה.
ברגע שמזהים נמלים או ג'וק בבית מיד מזעיקים חברת הדברה. היום אנחנו נמצאים בחברה בה יש שפע של מזון. ניתן לרכוש את המזון בכל סופר מרקט בו נבחר והכמות ללא הגבלה, ונראה איזה ילד יסתפק בביסקוויט פשוט אחד (פתי בר) לקינוח. לינה של שלשה נערים בחדר אחד נשמעת לא הגיונית וילד בכיתה א' כבר מסתובב עם טלפון נייד כשבבית לפחות רכב אחד. היום, ההורים או הסבים מסיעים אותנו הלוך וחזור לבית הספר, לחוגים, לחברים, ולרוב אין אנו מודים להם על כך. בנסיעות ארוכות לטיולים או לקרובי משפחה, זמן קצר לאחר תחילת הנסיעה מיד אנחנו שואלים 'מתי כבר נגיע' ואומרים 'משעמם לי'. וכמובן, מתלוננים על הצפיפות ברכב, אוי ואבוי, שלושה ילדים במושב אחד, מיד מתחילים להתקוטט.
זה תקציר גלגולה של תקופה – הייתה תמימה, ערכית ומשפחתית והפכה להיות מודרנית, ממוקדת ואישית – מה עדיף?
הזוית האישית
סבא לוי: התוכנית הזו גרמה לי להיפתח יותר כלפי הנכדים ולהעלות חוויות נשכחות שסביר שאילולי התוכנית לא הייתי מעלה. יפתח: התוכנית חיזקה את הקשר עם הסבא שלי בהרבה מאד פגישות שגם נתנו לי חופש מהכיתה להתאווררות. בנוסף במפגש עם התלמידים מסאג'ור למדתי דברים רבים ומעניינים על העדה הדרוזית וראיתי קווי דימיון רבים בינם לבינינו. בכוונתי להמליץ לתלמידים נוספים להצטרף לתוכנית.
מילון
צנעתקופה שהחלה עם הקמת המדינה ונועדה לאפשר קליטה מיידית של המוני היהודים שעלו לישראל עם הקמת המדינה. יהודים שהגיעו בחוסר כל מהמחנות באירופה לאחר השואה או שגורשו בחוסר כל ממדינות ערב. הכוונה הייתה לספק אספקה סדירה של מזון לכולם ולמנוע בעיית רעב.
חנות מכולת
חנויות לממכר מוצרי מזון לבית ומגוון מוצרים שימושיים. בעבר היו נפוצות ביותר בישראל ועם השנים פינו את מקומן לסופרמרקטים או למיני מרקט כפי שקיים בכפר מנחם. האדם המוכר במכולת נקרא חנווני, ולרב המכירה הייתה בהקפה- כלומר, בפנקס היו נרשמות הקניות ובסוף החודש משלמים. החנווני הכיר אישית את כל הרוכשים והיה ביחסי ידידות עמם.
פתי בר
סוג של ביסקוויט שהומצא בצרפת לפני כמאה וחמישים שנים. במקור היה עשוי מקמח ביצים וחמאה בלבד. בתרגום לעברית המשמעות היא 'חמאה קטנה'. הביסקוויט מתאפיין בצורה מרובעת, עם 'שיניים' בקצותיו, והוא מחורר.
מרדכי אנילביץ'
מפקד אי"ל- ארגון יהודי לוחם במרד גטו ורשה. היה מנהיג אמיץ ובולט, וסימל את ההתנגדות הייחודית לנאצים בגטו. הוא נהרג בגיל 24 במרד הגדול בגטו ורשה. קיבוץ יד מרדכי הנמצא כרבע שעה נסיעה מאשקלון קרוי על שמו של מרדכי אנילביץ'. בקיבוץ יש אנדרטה מרשימה לזכרו של מרדכי אנילביץ' שנבנתה בשנת 1951. האנדרטה עשויה ברונזה והיא ניצבת על גבעה בלב הקיבוץ ליד מגדל המים שנהרס במלחמת השחרור. הפסל מרשים ביותר וגובהו מעל ארבעה מטר.
בית בוץ
בתים העשויים מחומר טבעי בלבד- בוץ מאדמה חרסיתית (אדמה שאינה סוחפת מים ונפוצה מאד בעיקר בדרום מדינת ישראל) המעורבב יחד עם קש. בתים אלו נפוצים מאד במדינות דרום הים התיכון, כגון מרוקו, תוניס, לוב, ואף כאן במדינתנו הם היו נפוצים בקרב האוכלוסייה הערבית שגרה כאן לפני קום המדינה. יתרונות בניה מחומרים אלו- חומרים הנמצאים באזור הבניה ללא צורך בשינוע, אין פסולת שאתה צריך לסלק, ניתן לבנות באופן עצמאי ללא צורך בבעלי מקצוע מיוחדים, ובעיקר- בידוד טרמי מעולה הודות לעובי הקירות הגדול בבתי הבוץ- כלומר, הטמפרטורה נעימה לאורך כל השנה. כיום, התקן בישראל דורש שהגג עצמו יהא מבטון ולא מבוץ וקש, כפי שהיה בעבר. בתים כאלו קיימים בדרום הארץ ובערבה כגון במדרשת בן גוריון בשדה בוקר, בקיבוץ לוטן ועוד.
ציטוטים
”אכן השתנינו ואין ספק שיש ללמוד הן הנכדים מהסבים והן הסבים/סבתות מהנכדים“![הקשר הרב דורי](https://www.ravdori.co.il/wp-content/themes/ravdori/images/general/logo-mail.jpg)