אבא שלי לא חזר מהים
![](https://www.ravdori.co.il/wp-content/uploads/2015/06/איתמר-3.jpg)
![](https://www.ravdori.co.il/wp-content/uploads/2015/06/איתמר-2-1.jpg)
בערך בגיל שבע וחודשיים למדתי בכיתה ג' במשמרת צהריים פתאום הגיע נער יחאזקל שבטאי והייתה לו עגלה מארגז של תפוזים עם גלגלי מתכת וצעק לעברי: "איריס איריס אבא שלך מת" לא הבנתי מה הוא מקשקש בכל זאת ניגשתי למורה ואמרתי לו שאמרו לי שאבא שלי מת אז הוא אמר לכי הביתה, הגעתי הביתה תוך שתי דקות והבית היה מלא אנשים ובלבול מאוד גדול ולא ידעתי מה הולך להיות ברקע הבנתי שאבא שלי לא חזר מהים.
ואחרי פרק זמן החליטו לפנות את הילדים לסבא שלי בבנימינה, כי סבתא שלי נשארה עם אמא שלי אני זוכרת ימים של הרבה מתח חוסר וודאות מידי פעם הדודות באו לבקר וכל אחת אמרה משהו אחר כמו מחפשים את אבא שלך עוד מעט ימצאו אותו.
הגופה התגלתה אחרי שלושה ימים, וכנראה אחרי ההלוויה החזירו אותנו הביתה, הבית היה שונה מבית שמח מאוד לבית של בכי ועצבות בדרגה גבוה ביותר, הכאב לא היה רק של המשפחה אלא גם של נחלת הכלל כי אבא שלי היה האדם הכי דומיננטי בישוב אור עקיבא שהוא היה בין ארבעת המשפחות הראשונות שעלו על הקרקע. הוא איש של שלום ועשייה למען הכלל. למרות המצב הכלכלי הקשה שהיה בארץ שהיה באותה תקופה אבא שעבד באיטונג והשלים הכנסה כמכונאי אצל האיכרים בבינימינה שרק להם היה רכבים באותה תקופה, הצליח לקנות מוצרים בשוק השחור דאג לשלוח לסבא וסבתא מצד אמי, כי לו, לא היו הורים פה. אמו נספתה בשואה ואביו טרם עלה לארץ אז הוא אהב מאוד את המחותנים שלו כמו כן היה חביב על כל הישוב הלך לבקר את כל החולים ודאג לפנק אותם עם איזה מאכל או ממתק בגלל המתח הכלכלי היו הרבה זוגות שהיו רבים ואבי היה נכנס אליהם ולא יוצא משם עד שהם מתפייסים.
אני זוכרת שאחת מהשכנות שלי מאוד אהבה שאבא שלי יהיה אצלם בערבים והיא ידעה שהוא לא מוותר על ביקור חולים אז הייתה מתחזה לחולה כדי שיבוא לבקרה אבא שלי הבין את העניין וכשהיו אומרים לו שהיא חולה לקח חלוק לבן לבש אותו "וכלי עבודה רפואיים" ונכנס לבקר אותה אחרי כחמש דקות היה יוצא אז הייתה כועסת ושאלה למה אתה יוצא ואבא שלי עם החוש הומור שלו היה עונה לה את חולה נכון רצית רופא אז הגיע הרופא ורופא מרפא תוך חמש דקות כמובן שבסופו של דבר ויחסי השכונות והחברות היו מצויינים.
אני זוכרת שאנחנו היינו הבית הראשון שקיבל חשמל כי להתחבר לחשמל היה קשה מאוד מבחינת כלכלית ומאחר שהיה לנו חשמל אז קנינו רדיו מחברת שניידר שהיה ענק בזמנו וכמובן שחלקנו איתו עם כל התושבים כל ערב היו מתכנסים כולם אצלנו הקשיבו למה שרצו עד שעת החדשות בשעת החדשות הייתה דממה מוחלטת ואחרי החדשות התחילה הפרשנות של כל אחד.
הזוית האישית
סבתא איריס מספרת לאיתמר טפיירו על סבא רבא שלו.
מילון
אור עקיבא - מתוך אתר העירב-24 באפריל 1951 הועברו ארבע משפחות ממעברת ברנדייס אל החולות ליד קיסריה ע"י הסוכנות היהודית. חיל חלוץ זה שוכן באוהלים והיה מיועד להכין את הקרקע לעולים שיגיעו בהמשך על מנת לישב את המקום שנקרא אז מעברת חוף כרמל ובהמשך שונה שמה למעברת קיסרי. כמה ימים לאחר מכן אכן הגיעה הקבוצה הראשונה שמנתה 38 נפשות. בהמשך הגיעו עולים נוספים והוחלט להקים עבורם מבני קבע מצידו השני של הכביש. ב-1953 הסתימה הקמתם של 290 הבתים הראשונים. רק בשנת 1953 נחפרה באר המים הראשונה באור עקיבא, ולאחר שנה חוברה העיירה לרשת החשמל הארצית. התהליך המואץ של בניית השיכונים הסתיים בפנוי מלא של המעברה, אשר נותרו בה מבנים ריקים. בין השנים 1955 ו-1959 הגיעה האוכלוסייה באור עקיבא ליותר מ-2,000 נפש, ואליהם התווספו 150 משפחות עולים חדשות. קצב הבניה לא עמד בקצב הגידול, ושוב נדרשו פרנסי העיר ליישב חלק מהאוכלוסייה במבני המעברה הישנים. בראשית שנות ה-60 מונה אור-עקיבא כבר כ- 5,000 תושבים. וב-1966 החל חיבור הבתים לרשת הביוב, תהליך שנמשך מספר שנים. בשנות ה-70 הגיעה לעיר עלייה גדולה מהקווקז, והיישוב גדל לכ-8,000 תושבים. בשנות ה-90 קלטה העיר גל עלייה גדול מברית המועצות לשעבר – מעל 8,000 איש. ב-1996 מנתה כבר אוכלוסיית העיר 16,000 נפש. כיום, מונה אוכלוסיית העיר מעל 20,000 תושבים, והשטח המוניציפאלי שלה משתרע על פני כ- 5,500 דונם.
ציטוטים
”למדתי מסבתא שבחיים טובים ויפים. גם כשיש קשיים, צריך לקום, להתגבר, להתמודד ולהמשיך הלאה. “![הקשר הרב דורי](https://www.ravdori.co.il/wp-content/themes/ravdori/images/general/logo-mail.jpg)