הנתיב של העולם הקהילתי והמשפחה
![](https://www.ravdori.co.il/wp-content/uploads/2015/06/תמונה-משותפת-חדשה-7.jpg)
![](https://www.ravdori.co.il/wp-content/uploads/2015/06/לכידה-22.png)
מלחמת העולם הראשונה, שהתחילה ב 1914 בקיץ של אותה השנה נגמרה ב 1917. בתקופה ההיא סבא של יוסף גר בפולין. סבא של יוסף התעקש שכל היהודים צריכים לעזוב את אירופה, היהודים אף פעם לא יכולים להיות חלק במלחמה שהורגים בה יהודים, בגלל שמדינת ישראל לא הייתה קיימת עדיין, סבא של יוסף היה צריך לעזוב את ביתו ומשפחתו, ולעבור לאמריקה.
היום תודה לאל חיים כולנו בישראל, ועכשיו נספר את הסיפור.
כשסבא של יוסף היה מוכן לעזוב באוניה, הוא קנה כרטיס לאמריקה, אבל כשהגיע שם לב שהגיע ל דרום אמריקה. הוא הגיע לעיר מאוד יפה ששמה "קרט-אחנה". היה מאוד נעים שם והאווירה הייתה טובה, אבל יהודי לא יכול לחיות בלי משפחתו, הוא וחבריו היהודים אפילו לא יכלו לחגוג שבת. שלוש שנים אחר כך כל המשפחה באה "לקרט-אחנה". עוד ועוד יהודים ברחו מהנאצים.
אנחנו זוכרים, שאבא של יוסף היה לומד לבד, ולימד את יוסף ואחיו היסטוריה וסיפורים כדי שאנחנו נבין את החיים ואת ההתנהגות של האדם. אבא לימד את יוסף שקולומביה הייתה מדינה גדולה ויפה ויש בה ימים, הרים, נחלים ויערות.
לפני הרבה שנים קולומביה הייתה ארץ שנשלטה ע"י ספרד, ספרד שלטה על כל המדינות של דרום אמריקה ונהגה לקחת מהאנשים את כל הזהב, הכסף, אבני חן, נחושת ועוד. הספרדים שמו את אוצרם במקום שבו יוסף (סבי) נולד שזה ב"קרט-אחנה". הספרדים פחדו שהפירטים ושודדי ים יגנבו את הכסף והזהב שלהם, ובגלל זה התחילו הספרדים לבנות טירות וארמונות ענקיים.
השודדים והפירטים היו אנשים מפחידים ומסוכנים הם גרו באוקיינוסים במיוחד בים הקריבי במקום בו גרי יוסף,(אל תדאגו זה גבר לא קורה היום,) אבא של יוסף היה מספר ליוסף והאמינו לי שזה סיפור אמיתי. כל מי שגר בקרט-אחנה היה צריך לעזור במלחמות נגד הפירטים ושודדי הים.
![תמונה 4](https://www.ravdori.co.il/wp-content/uploads/2015/06/F19D3EAC-83FF-482A-B48A-A6B0E5B7CE2B-300x225.jpg)
אני רוצה לספר לכם דבר שקרה כשיוסף היה בן 10…
יוסף ואחיו תמיד שיחקו בחצרם שהייתה עם חול כמו בבית ספר ובים.
יום אחד מוקדם לפני שהלכו לבית ספר, יוסף מצא ערמות חול קטנות שמישהו לא מוכר, שם אותם שם, ועל הערמות היה מטבע זהב אחד על כל ערמה! יוסף לא ידע מה לעשות הם פחדו ששודד יבוא לביתם, ובכל זאת יוסף ואחיו רצו להישאר עם הזהב, היות וזה היה ברשות הרבים. למחרת בבוקר קמנו יותר מוקדם ובאנו שוב למטבעות זהב בערמות וככה כל יום הם שמרו על זה כסוד. אחרי שנתיים, כשעברנו לגור בבוגוטה, ביקשנו מאבא שלא נעזוב.
הזוית האישית
והיום אנו גרים שמחים ומאושרים בישראל אבל מפחדים שהשודדים יחזרו לחפש את מטבעות הזהב.
מילון
"קרט-אחנה"עיר בקולומביה שפעם היו בה פירטים
ציטוטים
”והיום אנו גרים שמחים ומאושרים בישראל אבל מפחדים שהשודדים יחזרו לחפש את מטבעות הזהב.“![הקשר הרב דורי](https://www.ravdori.co.il/wp-content/themes/ravdori/images/general/logo-mail.jpg)